![]()
AMBIENTUM BIOETHICA BIOLOGIA CHEMIA DIGITALIA DRAMATICA EDUCATIO ARTIS GYMNAST. ENGINEERING EPHEMERIDES EUROPAEA GEOGRAPHIA GEOLOGIA HISTORIA HISTORIA ARTIUM INFORMATICA IURISPRUDENTIA MATHEMATICA MUSICA NEGOTIA OECONOMICA PHILOLOGIA PHILOSOPHIA PHYSICA POLITICA PSYCHOLOGIA-PAEDAGOGIA SOCIOLOGIA THEOLOGIA CATHOLICA THEOLOGIA CATHOLICA LATIN THEOLOGIA GR.-CATH. VARAD THEOLOGIA ORTHODOXA THEOLOGIA REF. TRANSYLVAN
|
|||||||
Rezumat articol ediţie STUDIA UNIVERSITATIS BABEŞ-BOLYAI În partea de jos este prezentat rezumatul articolului selectat. Pentru revenire la cuprinsul ediţiei din care face parte acest articol, se accesează linkul din titlu. Pentru vizualizarea tuturor articolelor din arhivă la care este autor/coautor unul din autorii de mai jos, se accesează linkul din numele autorului. |
|||||||
STUDIA HISTORIA - Ediţia nr.2 din 2006 | |||||||
Articol: |
OPINII, DISCUTII - „DONUM PRO SALUTE ANIME” – UN ALT TIP DE OBLAŢIE?. Autori: MÁRIA LUPESCU MAKÓ. |
||||||
Rezumat: Donaţiile pentru mântuirea sufletului au cunoscut de-a lungul timpului o evoluţie semnificativă din punctul de vedere al interpretării şi al conţinutului. Baza teoretică a acestei instituţii o găsim formulată deja la Sfântul Augustin, bazându-se la rându-i pe învăţăturile evangheliei: „Fac locum Christo cum filiis tuis, accedat familiae tuae Dominus tuus, accedat ad prolem Creator tuus, accedat ad numerum filiorum frater tuus... Duos filios habes, tertium illum computa, tres habes, quartus numeretur; quintum habes, sextus dicatur; decem habes, undecimus sit. Nolo amplius dicere: unius filii tui serva locum Domino tuo. Quod enim dabis Domino tuo, et tibi proderit, et filiis tuis; quod autem male servas filiis tuis, et tibi oberit et filiis. Dabis autem portionem unam, quam unius filii deputasti.” Prin urmare, potrivit viziunii Sfântului Augustin, Cristos trebuie să fie considerat membru de familie, să-i fie dată şi Lui o parte, partea ce i se dă unui membru de familie, unui copil. Lărgind cu puţin efort semnificaţia dată de Sfântul Augustin, am putea-o considera ca un act de adopţie al Mântuitorului. Nu întâmplător este numit acest fenomen de unii chiar adoptio Christi. „Donaţia pentru Christos” în această accepţiune însemna în primul rând ajutorarea semenilor, iar în al doilea rând se adresa Bisericii. Cu toate că majoritatea donaţiilor din evul mediu erau în favoarea Bisericii, dacă analizăm concret materialul documentar ce ne stă la dispoziţie, vom observa că între cele două tipuri de donaţii nu există diferenţe majore de fond. Şi asta, pentru că pomana destinată nevoiaşilor nu era dată individual fiecăruia, ci global Bisericii, care urma să o distribuie săracilor. Această modalitate de adminis-trare a donaţiilor destinate săracilor de către Biserică a fost atât de firească în perioada medievală, încât nici nu s-a pus problema creării unei instituţii de sine stătătoare care să administreze acest tip de donaţie. Biserica oricum considera că una dintre obligaţiile sale de bază este îngrijirea săracilor. | |||||||
![]() |
|||||||